Tekst: Retailrippet og synket av: ~ R u B r i c K ~ www.NorSub.com ~ Norske Undertekster!
Jeg vet bare at hun har giftering, men ingen ektemann.
- Vi må finne ut om mannen er her. - Har hun noen familie?
Ifølge bildene på bordet her har hun det.
Sjekk om de har noen overvåkningsopptak,
finn ut om hun kan ha hatt gjester de siste 12 timene.
- Den andre tøffelen hennes er her oppe. - Ja vel?
Jeg synes det er usannsynlig
at noen går ned trappene med én tøffel.
Det er sent på natta, hun må på do,
hun glemmer tøffelen. Hun er desorientert, ikke sant?
Det er bare ett treff, og det er alvorlig nok
til at hun kan ha falt fra 3,5 meter, og ikke rullet ned trappen.
Du har rett.
Er du på Twitter?
Legg bort telefonen.
Det er fullt mulig at hun kan ha blitt kastet.
Ikke sant?
"Nå som leiligheten på andre siden av gangen er ledig,
"vurderer jeg sterkt å kjøpe den selv.
"Jeg ønsker ikke å utnytte at mrs. Lonnigan gikk bort,
"men det må innrømmes at hun hadde et godt liv,"
"og faktisk levde lenger enn de fleste ville ønske."
Politiet. Lukk opp.
Politiet.
"Det må også tas hensyn til
"at jeg først meldte min interesse for over to år siden, etter at hun først ble syk.
"Jeg håper på snarlig svar."
"Hilsen, Abigail Clayton."
Kan du fortelle om dem som bor overfor mrs. Lonnigan?
- Hva heter de? - Å ja. Abigail Clayton.
Abigail Clayton. Kan du fortelle meg om henne?
Nå ja, jeg...
Egentlig ikke. Jeg har faktisk aldri møtt henne.
- Har du aldri møtt henne? - Nei. Jeg beklager.
Klandermann. Ja.
Jeg har fått høre at det bare skal ta noen timer til.
- Kan jeg få en kaffe? - Det er uunngåelig.
Vi beklager... Ja.
Det er forstyrrende. Du...
Ja. Takk.
Unnskyld. Hva spurte du om?
Du sa du aldri hadde møtt leieboeren som bor på andre...
Nei, det har jeg ikke. Jeg har jobbet her...
Det er 11 år til sammen. Jøye meg.
Hun bodde der før jeg kom, så vi har aldri møtt hverandre.
Du har aldri hatt noe med henne å gjøre på 11 år?
Det stemmer ikke helt.
Hver dag eller kveld, på et gitt tidspunkt,
skyver hun et brev til meg under døren.
Jeg er den eneste her som kommuniserer med henne.
Mat, klær, hva som helst, jeg leverer det.
Jeg setter det i gangen, banker på og går.
Hun går aldri ut. Noensinne.
Så på det viset har vi kommunisert.
- Litt rart. - Dette er Columbus Circle.
Ingenting virker rart her.
Jeg må be deg bli med ned på stasjonen...
- Er det sant? ...når du får fri. Når blir det?
Er det helt...
21.30. Jeg er ferdig 21.30.
Ja, så...
Jeg prøver én gang til.
Miss Clayton? Åpne, er du snill. Det er politiet.
Jeg vet du er der inne. Jeg har prøvd å ringe, jeg...
Jeg trenger bare to minutter.
Greit. Vi kan gjøre dette på to måter.
Enten slipper du meg inn nå og får det overstått,
ellers kommer jeg og ransaker stedet med en haug andre.
Slik jeg forstår det, vil du ikke like det.
Greit. Jeg ordner ransakingsordre.
Skummel korridor.
Hallo? Å, hei.
Jeg beklager.
Jeg må snakke litt med deg om naboen, hvis det går greit.
Jeg kjente henne ikke.
Beklager. Jeg er veldig opptatt.
Ingen... Jeg kommer inn et øyeblikk.
Jeg lukker døren.
Ingen er i trøbbel. Jeg bare følger reglene.
Jeg trenger bare noen minutter.
Du bor tvers overfor henne.
Stemmer.
Jøss, du har virkelig en vakker leilighet.
Er det dét dere lærer på etterforskerskolen?
Du sjarmerer meg med falsk smiger, og så setter vi oss og drikker kaffe?
Om du byr på kaffe, tar jeg gjerne en kopp.
Jeg kom hit seks i morges.
Jeg har vært våken hele natten.
Kaffe ville vært flott.
Lager du mat?
- Ja. - Får du besøk på denne tiden?
Du vet sikkert svaret allerede.
Der tok du meg. Jeg var uærlig. Jeg...
Jeg prøvde bare å bryte isen.
Jeg er ikke interessert i å bryte isen eller å småprate,
så det ville vært fint om du kunne komme til poenget, så jeg kan
fortsette med dagen min.
Ingen kaffe, altså?
Hvor lenge har du bodd her?
Du ville snakke med meg om naboen?
Takk.
Ja, det stemmer.
Denne var veldig fin.
Hun var gammel,
og jeg har forstått at hun var syk ganske lenge.
- Jeg vet ikke. - Fra det jeg har hørt,
følte hun seg mye bedre.
Hun likte å ta trappene i stedet for heisen.
Hun gikk heller enn å ta taxi.
Hvis du sier det, så.
Portvakten forteller at du ikke liker å gå ut så ofte.
Jeg antar det.
Er du...
Hva heter det?
- Agorafob? - Om du insisterer.
Det var ikke vondt ment. Jeg lider av araknofobi.
Er det sant?
Ja. Frykt for edderkopper.
Jeg skulle gjerne hatt en skoeske full av taranteller akkurat nå.
Du er ganske vittig til tross for at du sjelden går ut.
Er du her for å snakke om meg eller Hilary?
Hilary?
Det var det hun het.
Jeg trodde du ikke kjente henne.
Nei, det gjorde jeg ikke.
Hvorfor brukte du fornavnet hvis du ikke kjente henne?
Greit. Er vi snart ferdige?
Nei. Bare noen få minutter til.
De siste dagene eller ukene,
kom det noen rare besøkende eller noe utenom det vanlige
som du la merke til fra leiligheten hennes?
Ingen rare lyder i går kveld da hun døde?
Siden jeg ikke vet når hun døde, dag eller natt,
og siden jeg allerede har gjort det klart
at jeg ikke har hørt noe utenom det vanlige fra leiligheten hennes,
vil jeg gjette på at dette er
noe... overflødig?
Greit, nå er vi ferdige.
Takk for kaffen. Jeg gir deg et par kort.
Hvis du kommer på noe, så ring meg.
Takk. Det skal jeg gjøre.
Greit.
Dette var en fin vase.
Litt forvirrende, men fin.
Du kunne vel funnet ut av den.
PRIVATBANK FORVALTNINGSFIRMA
Hun heter Justine Waters,
og hun var kjent som "Amerikas lille yndling".
Hun var enearving til Waters-formuen,
som er anslått til flere hundre millioner dollar,
og forsvant på mystisk vis for 17 år siden denne måneden.
Se på disse hjemmevideoene av Justine.
De viser henne på Waters-familiens sommerhus nord i delstaten New York.
Justine blir filmet mens hun viser frem sine evner med rockeringen.
På den tiden hadde hun verdensrekorden på 14 timer.
Det er blitt spekulert mye på hvor Justine befinner seg.
Teoriene strekker seg fra at hun stakk av med en arabisk prins
til at hun ble offer for skittent spill.
Selv om den mektige Phillip Waters
hevdet frem til han døde for fem år siden,
at han aldri sluttet å lete etter datteren,
er den 17 år lange stillheten fra Justine
ennå en av de mest omtalte sakene med savnede personer til dags dato.
I dagene før det som ble henne forsvinningsnummer,
gikk det rykter om at 18 år gamle Justine Waters
nettopp hadde forlovet seg med prins Achmed Mustafi av Jordan.
Hva skjedde med Justine Waters?
Og vil vi noensinne se henne igjen?
Jeg er Jerry Penacoli for Extra.
Kunne du hjelpe meg å identifisere
MAYFIELD ANTIKVITETER OG BØKER
dette våpenskjoldet?
- Interessant. - Ja vel? Hvorfor det?
Dette kan være et familievåpen.
Dette er bokstaven "M", stemmer ikke det?
Det var meningen. Det er en grov skisse, men...
Hvor fant du det?
Jeg kan ikke fortelle deg det. Jeg må bare finne ut hva det er.
Greit. Jeg har en bok her bak, en slags almanakk.
Kanskje jeg kan finne noe der.
Hvor lang tid tror du... Et øyeblikk.
Ja?
Jeg gjennomgikk alle bevisene.
Slukk den. Tråkk på den.
- Hva har du funnet? - Ikke stort.
Det eneste interessante er noen reseptbelagte medisiner,
- men hun var gammel. - Vet vi hvem legen er?
Ja, en lege i Westchester County.
Har vi et navn på ham?
Ja, en dr. Raymond Fontaine.
Greit, et øyeblikk.
La meg bare gi deg kortet mitt, så venter jeg på telefon.
- Greit, Frank. Ta det rolig. - Takk, Howie.
Utsikten er iallfall fantastisk.
Som dere ser, er vi rett over Columbus Circle,
som forresten er det punktet alle avstander
til og fra New York City blir målt.
Eieren har renovert og pusset opp hele leiligheten
med alle de siste og beste fasiliteter.
Et luksuskjøkken fra Pedini.
Det er bare to toppleiligheter.
Dørvakt hele døgnet og portvakt. Bygningen har alle tjenester.
Og vi får et annet tilbud senere i dag, så...
Dere passer perfekt inn. Hvis jeg var dere, ville jeg budt.
Hva synes du?
- Jeg elsker den. - Bra.
De leide leiligheten!
Hvordan kunne dette skje?
Jeg skrev et halvt dusin brev!
Jeg er enig, Abby. Dette er skandaløst.
De har ikke ringt tilbake til meg heller.
Er det noe vi kan gjøre for å stoppe dette?
Jeg skal kikke på det med det samme.
- Jeg må treffe deg, Ray. - Jeg er opptatt, Abby.
Jeg sa at jeg må treffe deg, Ray.
Jeg er midt oppi noe.
Raymond! Nå!
Politiet var her. I hjemmet mitt.
- Selvfølgelig var politiet her, Abby. - Og det bekymrer deg ikke?
Politiet var her fordi Hilary døde.
Hun falt, og de etterforsker dødsfallet.
Du bodde rett overfor henne, så det er klart at de spør deg
om du har hørt noe mistenkelig.
Straks de utleder at dødsfallet var en ulykke, og det var det helt sikkert,
vil de ikke trenge å plage deg lenger.
En av etterforskerne la igjen et kort.
Hvor mange lommebøker har jeg kjøpt deg gjennom årenes løp?
Jeg er knyttet til denne, Abigail.
Det var en gave fra moren din til min første dag på legestudiet.
Jeg kvitter meg aldri med den.
Jeg vil bare ikke at ting skal forandre seg.
Greit? Ting må forbli de samme.
- Ting må fortsette å være... - Abby.
...slik de har vært. Dette er en forstyrrelse.
Hvis du ikke ønsker forandringer,
anbefaler jeg på det sterkeste at du slutter å forhøre deg om leiligheten over gangen.
Og det er ganske akademisk. Leiligheten leases.
Og de vil leve på samme måte som Hilary.
Uten en lyd.
Ray.
Abigail.
Du må stole på meg.
Du må roe deg ned.
Jeg lover.
Alt vil gå bra.
Har jeg ikke alltid stilt opp for deg?
Og med "alltid" mener jeg størsteparten av livet ditt.
Greit, vennen.
- God morgen, mr. Stanford. - God morgen.
- Hallo, sir. - Klandermann.
Mr. Stanford, hvis du tillater at jeg sier det,
så føler jeg at jeg kjenner deg.
- Er det sant? - Ja. Det er som om...
Jeg vet ikke, som om vi har møttes et eller annet sted.
Det hører jeg ofte.
- Jeg har vel et slikt ansikt. - Sier du det?
Det er nok noe slikt.
Det lukter sannelig godt fra leiligheten.
- Det er vel miss Lillian... - Ja, hun er familiens kokk.
- Ja. - Utrolig at jeg ikke veier 140 kilo.
Jeg skjønner det ikke.
Faen!
Det er litt for sent for det! Du begynte, Lillian!
Din drittsekk! Pokker ta! Hvorfor gjør du dette?
- Herregud! - Be meg én gang til
om å dempe stemmen, så sverger jeg...
- Hushjelpen må ikke høre det. - Hvem faen bryr seg?
Jeg snakker ikke med deg når du er slik.
Jeg vil bare gå inn, greit? Charlie...
Du går ingen steder, kjerring!
- Lille ludder! - Pokker heller, jeg går inn igjen.
Vi skal avslutte dette.
- Bare hold kjeft! - Du vil ikke at hushjelpen skal høre det!
Jeg betaler dem nok til at de kan overhøre det.
Pokker heller. Du er full! Jeg vil inn igjen.
Du går ingen steder.
Kjerring! Slo du meg nettopp? Var det det du gjorde?
Du våger ikke å slå meg!
Kjerring!
- Unnskyld! - Aldri slå Charlie!
Skjønner du det?
Husk hvor du kommer fra.
Husk det, kjerring!
Miss?
Hjelp meg.
Vær så snill.
Skal jeg ringe nødnummeret?
Nei.
Jeg vil ikke at han skal havne i fengsel.
Du må reise deg. Reis deg!
- Hjelp meg. - Reis deg!
Det går bra.
Vær stille.
Lillian.
- Ikke slipp ham inn. - Det er Charlie.
Jeg er lei meg.
Bare åpne døra, er du snill.
Kom igjen, jeg er lei meg. La oss snakke om det.
Lillian!
- Faen. Vær så snill... - Åpne døra, Lillian!
Åpne den jævla døra!
Flott.
Takk.
Jeg er virkelig lei meg.
Hvorfor er du lei deg?
Fordi du nå er involvert i dette.
Og jeg mente ikke at det skulle skje.
Du trenger ikke være lei deg.
Han jobber så hardt, og av og til blir han stresset,
og når han har mye press på seg, drikker han mye.
Og jeg tirrer ham, og jeg mener det ikke.
Jeg føler meg så ille.
Hvorfor lager du unnskyldninger for ham?
For du kjenner ham ikke. Han er virkelig en...
Pålitelig fyr.
Slutt å unnskylde på hans vegne.
Slutt.
Jeg elsker ham.
Hvorfor skulle noen drepe en fiolinist?
Denne jobben suger virkelig noen ganger.
Hvorfor skulle en 80 år gammel dame hoppe utfor balkongen?
Ser du dette? Slik liker jeg åstedene mine.
Der har du en torso, et hode,
og her nede...
- Herregud. - Hva pokker er det?
Det er slik et mordåsted ser ut.
Så du tror heller ikke at dette er et selvmord?
- Du er en syk jævel. - Jeg bare sier det,
ni år i jobben, og dette rimer ikke.
Det interessante er jenta over gangen.
Jeg skjønner hva dette handler om.
Er hun sexy?
- Hun var attraktiv. - Jeg visste det.
Nei, dette er greia.
- Jeg sjekket henne i systemet. - Gi deg.
Det står ingenting om henne. Hun har ikke personnummer.
Hun har ikke førerkort eller noe.
En kvinne som det, som bor i Columbus Circle med alle de pengene?
Det rimer bare ikke.
Hun har ikke forlatt leiligheten på årevis.
Dette er New York City. En by full av galninger.
Hun virket ikke gal.
Hvordan så hun ut?
Hun så ut som et offer.
Herregud.
Jeg kan ikke fatte at jeg sovnet her.
Hva er klokken?
Den er nesten 08.30.
Jøss.
Nesten ni timer. Herregud.
Unnskyld at jeg trengte meg på.
Det går bra.
Vil du ha litt te?
Nei, det går bra. Jeg bare...
Jeg må komme meg av gårde. Men takk.
Herregud. Charlie kommer til å drepe meg.
Det ser ut som om han allerede prøvde på det i går kveld.
Ser det ille ut?
Har du et speil?
Der borte.
Jeg føler meg så dum.
Nei.
Jeg gjør det. Jeg føler meg så dum.
Jeg kjenner deg ikke engang,
og så trekker jeg deg inn i dette.
Det går bra.
Herregud.
Det går bra. Ikke.
Hva med at du setter deg?
Du skal få litt te.
Takk.
Du har vært så snill.
Unnskyld.
Charlie er ikke så ille.
Jeg vil ikke at du skal hate ham.
- Han ga et elendig førsteinntrykk. - Jeg vet det.
Han gjorde det.
Kan jeg spørre om noe?
Hvorfor får du aldri besøk?
Unnskyld, jeg mente ikke å snoke.
Det var det mekleren sa.
Jeg bestemte meg vel for lenge siden for at jeg heller ville være alene.
Det er ikke så merkelig.
Noen ganger vil jeg bare stikke av
og være et sted der ingen kjenner meg, og begynne på nytt.
Jeg vet det.
Så hva gjorde du?
Jeg sa jo det. Han kom tilbake.
Så jeg gikk ut i gangen og tok henne inn.
Gangen? Gikk du ut i gangen?
Hun minnet meg faktisk om...
Det vet du jo, du var der. Og...
Jeg var...
Jeg var bare et barn den gangen,
og jeg ville ikke bare stå der
og se på at det skjedde.
Så du ringte selvfølgelig til politiet.
Nei.
Hva skjedde?
Da hun våknet i morges...
"Da hun våknet?" Sov hun over?
Det var ikke akkurat noen pyjamasfest.
Hun var skadet,
og hun bare sloknet.
Hva heter hun?
Lillian.
Er hun fremdeles der?
Nei.
Hun gikk.
Vil hun være trygg der?
Jeg vet ikke.
Å, Abby.
Hva skal du gjøre nå?
Du vet like godt som noen at slike ting bare forverrer seg.
Jeg vet ikke. Det er jo ikke mitt ansvar?
Du burde tenke på at nå som du har hjulpet henne,
vil hun nok komme tilbake for hjelp igjen.
Har du tenkt på hva du skal gjøre neste gang?
Nei.
- Gi meg en mini. Ja. - Ost?
Jeg vet bare at jeg ikke vil bli involvert.
Det er litt for sent for det.
Og det er urettferdig å gi henne tilflukt og trøst,
og så ignorere henne neste gang hun banker på.
Kanskje du burde være proaktiv og snakke med henne, hjelpe henne.
Jeg vet ikke.
Du bør tenke på det. Hun er naboen din.
Dere har noe til felles.
Kanskje du burde invitere henne på middag.
Jeg vet ikke om jeg liker den ideen, Ray.
- Tenk på det. - Greit.
- Spiser du? - Ja.
- Bagel med ost. - Ha det.
Du slo meg fillete.
Jeg er lei meg.
Jeg mener det.
Jeg elsker deg.
- Takk, Bubba. - Bare hyggelig, miss Hart.
Skal jeg hjelpe deg, miss Lillian?
- Unnskyld. Jeg er så lei meg. - Vent.
- Jeg har det. - Nei, vent.
Morer du deg, Klandermann?
Ikke i det hele tatt. Jeg ville bare hjelpe med...
- Jeg tuller. La meg hjelpe. - Å, bra.
Dette... Jeg burde ikke se det.
- Det går bra. - Greit. Jeg skal bestille heis.
Sånn.
Beklager så mye. Jeg prøvde å hjelpe.
- Ingen fare. - Det var så mange poser.
- Jeg visste ikke... - Det går bra.
Alt er ikke til meg. Jeg kjøpte et nytt slips til deg.
Et nytt slips?
- Et nytt slips. - Et nytt slips? Ja...
Her, sir?
På benken, er du snill.
- Unnskyld. Beklager. - Takk.
- Alt i orden, Klandermann? - Ja.
Egentlig ikke.
Det er...
Det er der jeg fant henne.
- Fant hvem? - Mrs. Lonnigan, den forrige beboeren.
- Hva mener du? - Det...
Det var jeg som fant henne. Akkurat her.
De sa hun falt ned trappene.
Jeg visste ikke det.
Hun var en veldig hyggelig, gammel dame.
Alle her var glade i henne.
Hun hadde alltid et godt ord, og hun fikk alle til å smile.
- Alle her var glade i henne. - Så trist.
Jeg hadde aldri sett noen dø før.
Hva mener du?
Hun var ikke død da jeg fant henne. Nei.
Vi fikk en telefon fra beboeren under, Henderson,
de hadde hørt et veldig høyt...
Og jeg sprang... Døren var ulåst,
noe som er uvanlig i en bygning som dette, det skal jeg si dere.
Men det virket som om hun prøvde å si noe.
- Hva prøvde hun å si? - Jeg aner ikke.
Jeg hadde aldri sett noe, og der lå hun...
Det var så fælt, så alt er som en tåke nå.
Ja. Det var veldig synd.
Jeg har jo en anelse. Jeg burde ikke si det.
Jeg har ikke sagt det til noen,
men det hørtes ut som om hun prøvde å si: "Hvorfor?"
- "Hvorfor"? - Men som i: " Hvorfor meg?
"Hvorfor skjedde dette med meg?" Rimer det
i det hele...
Beklager. Jeg burde ikke være her. Beklager at jeg forstyrret.
Trenger dere hjelp til å pakke ut, eller...
Jeg skal komme på hvor jeg har deg fra. Beklager at jeg ikke husker det.
- Greit, si ifra når du gjør det. - Ja visst.
Hva var det for noe?
Han tror han kjenner meg.
Gjør han det?
Jeg vet ikke.
Hei. Unnskyld.
Dette... Fra...
Alt i orden?
- Takk. - Greit.
Kom til meg når du er alene. Abigail
Før du flyttet rundt, bodde du i Bakersfield hele tiden?
Bakersfield i California.
Moren min drakk, mest for å slippe unna faren min,
som også drakk.
- Var han voldelig? - Ja.
Det var derfor jeg dro,
for jeg orket det ikke lenger. Jeg var 15
og hadde 7 dollar og 20 cent.
Og jeg hadde forelsket meg i Charlie,
og han har stort sett tatt vare på meg.
Jeg kunne aldri...
Jeg kunne aldri bodd med noen som skadet meg.
Vi har det veldig fint, men jeg...
Jeg ville egentlig ikke hatt noe uten ham.
Jeg kunne bare aldri gjort det.
Så hva er alternativet?
- Vil du ha litt mer vin? - Ja takk.
Så hvor er familien din?
Moren min døde.
Og faren din?
Han er også død.
Sto du dem nær?
Jeg sto moren min nær.
Faren min...
Faren min drakk også,
og han gikk av skaftet. Han ble kjempesint.
Og han slo moren min, og meg,
da jeg prøvde å beskytte henne.
Faren min kunne kontrollere hva som helst.
Det store oppkjøpet i 1992
Så du var rik da du vokste opp?
Jeg antar det.
Jeg vokste opp i en husvogn.
Heldige meg.
Har du brødre eller søstre?
Nei.
Bare meg.
- Du, da? - Nei. Bare meg der også.
Så hvordan forsvant du?
JUSTINE WATERS FORSVINNER, LEGE AVHØRT...
Har jeg ikke alltid vært der for deg?
Faren min hadde en venn.
En venn som visste hvor ille han kunne være,
og hva han var i stand til, så han hjalp meg å...
Han hjalp meg.
Jeg bestemte meg ikke for
aldri å gå ut igjen. Jeg bare...
Jeg gikk i butikken,
og jeg snek meg ut om natten
for å gå til Central Park.
Jeg ble alltid så forbløffet over hvor stille alt var.
En slik stor by.
Jeg vil ta deg med ut.
Det ligger en blomsterbutikk et kvartal unna.
Jeg vil ta deg med dit.
Det lukter fantastisk der,
og jeg vil finne favorittblomstene dine.
Et kvartal lenger unna ligger det et bokantikvariat,
som lukter av musk, og det har helt utrolige bøker,
og man kan sitte i vinduet, og vi kan velge noen bøker
og lese sammen.
Jeg tror ikke jeg ville følt meg trygg.
Jeg ville være der
og beskytte deg.
Du kan ikke bli her inne resten av livet. Se på deg.
Du er så vakker.
Du er slående.
Jeg vil ta deg med ut i verden.
Lukter du lavendelen?
La oss se om han er bak huset.
Dette er et fint hus. Jeg burde blitt lege.
Hallo?
Lukter det maling her?
Pokker.
Finskoene. Moren min kommer til å fly i flint.
Jeg har nettopp malt bislaget.
Jeg er lei meg.
Vi ante det ikke.
Jeg er virkelig lei meg. Du er nok dr. Ray Fontaine?
- Ja. - Jeg er etterforsker Frank Giardello.
Dette er partneren min, Jerry Eaans.
To etterforskere, og så skjønner dere ikke at det var nymalt?
Vi beklager virkelig.
Vi lurte på om du hadde noen minutter.
Ja visst. Er det greit om vi snakker her ute?
- Ja da. - Det går helt bra.
Vi ønsket å snakke med deg om mrs. Hilary Lonnigan.
Ja visst. Hva gjelder det?
Du vet nok at hun gikk bort for noen uker siden.
Selvfølgelig. Jeg var legen hennes.
Ja. Kan du fortelle oss om helsen hennes?
Hun hadde vært syk en tid.
Ja, hun var syk. Hva hadde hun?
Kreft.
Den var faktisk i ferd med å gå tilbake.
Opplevde hun svimmelhet eller lignende?
Hun klaget aldri på det. Hun hadde en tendens til å presse seg selv.
Hun var en av dem som ikke likte å stå stille.
- Hvordan det? - Hun ble ganske hardt skadet.
Hun falt jo ned en trapp.
Hva er det du antyder?
Nei, nei. Vi antyder ingenting.
Vi prøver bare å finne ut av om det dreier seg om et mord.
Vi vil gjerne se journalen hennes.
Ja visst. Da trenger jeg en rettsordre.
- Det er taushetsbelagt. - Selvfølgelig.
Hva med at du får kortet mitt...
- Takk. Greit. ...så tar vi kontakt.
- Hyggelig å treffe deg. - Ja, hyggelig.
- Hva heter hunden? - Dette er Digger.
- Digger? - Ja.
- Greit. Takk. - Greit.
Forresten,
kjenner du Abigail Clayton?
Igjen, det er taushetsbelagt.
Ja.
Vi skal ikke forstyrre lenger. Takk.
- Takk. - Ha en fin kveld.
I like måte.
Kutt ut.
Hva?
Jeg spurte ikke om hun var en av pasientene hans.
Jeg spurte om han kjente henne.
Det går bra. Dette går kjempebra.
Bra.
Fantastisk, Abigail. Abigail...
Hvorfor gjør vi dette, Lillian? Jeg vil ikke ut.
Vi gjør det fordi det er bra å gå ut av leiligheten.
Du klarer deg kjempebra. Se på dette.
- Nå er det nok, Lillian. - Nei.
Greit.
Flott. Det går kjempebra.
- Jeg føler meg ikke bra. - Det går bra. Jeg vet det.
Dette er langt nok.
Dette går kjempebra. Jeg er her for deg.
Abigail.
Hold døra.
Den er grei.
Stig på. Sånn, ja.
Vi må iallfall gå bort til bordet der.
Nei, jeg tror vi har gått langt nok.
Alt i orden i kveld?
- Bra. - Jeg er ikke klar ennå.
- Greit? Greit. - Greit.
Greit.
Jeg skal av her.
Jeg kom nettopp på hvor jeg kjenner deg fra.
Ja.
Én, to,
tre.
Kom igjen! Sånn, ja! Bra! Godt jobbet!
Nydelig.
Herregud.
Du må være Abigail.
Går det bra med deg?
La meg hjelpe.
Ikke ta på henne, er du snill!
Bare ikke gjør det.
Greit?
Ikke. Vær så snill.
Vær så snill, Charlie.
Ha en fin kveld, mine damer.
Bare bli her litt.
Nei!
Vær så snill, ikke gå inn!
- Vær så snill! - Hva er det du gjør, Charlie?
Jeg vil ikke at han skal være i min leilighet.
- Rolig. Han er voldelig! - Han er i leiligheten min.
Abigail!
Når du får henne ut av leiligheten,
installerer jeg programvare som gjør at når hun går online,
får vi tak i bankpassordet hennes.
- Greit. Forstått. - Forstått?
Som å stjele et spøkelses identitet.
Nettopp. Hun ønsker å forbli skjult.
Og etter at vi har tatt pengene, hvem pokker skal hun løpe til?
Vi har kontoinformasjonen hennes, personnummeret hennes,
signaturen hennes, men vi trenger fremdeles falsk legitimasjon.
Det er så perfekt.
Vi snakker om flere hundre millioner dollar.
- Slutt på små drittjobber. - Bare solskinn og drinker, baby.
Og straks vi har passordet,
er alt i boks.
Gratulerer med dagen.
Takk. Jeg elsker deg.
Og jeg elsker deg.
- Vær så snill, Abigail! - Hva gjør han i leiligheten min?
Han har drukket! Abigail! Han har drukket.
Ikke gå. Han blir veldig voldelig.
Du vil ikke at han skal slå deg.
Du vet hvordan det kjennes. Bli her.
Hei! Det er ikke min leilighet.
Jeg er her hos deg, Abigail.
Jeg vil hjem.
Jeg bor her, og det er slik jeg vil ha det.
Jeg vil være alene. Det er slik jeg liker det.
Du gjorde en flott jobb i kveld, Abby.
Jeg kan ikke ha folk i livet mitt.
Jeg kan ikke ha deg i livet mitt.
Hvis han er i livet ditt, kan jeg ikke...
Nei, jeg vil være alene. Jeg vil være alene.
Greit.
Jeg er lei meg for det med Charlie.
Slutt å unnskylde deg.
Han er...
Han er farlig, og han vil bare såre deg mer enn han allerede har.
Vær så snill å gå.
Greit.
Vær så snill å gå.
Takk så mye for middagen i kveld, Abigail.
Første nye beskjed. Sendt i dag klokka 21. 17.
Mr. Stanford? Det er Joe Klandermann.
Jeg burde vel kalle deg Charlie, siden vi kjenner hverandre?
Hvis du sliter med å huske meg,
så tenk tilbake til en fengselscelle for to år siden.
Rahway fengsel? Husker du?
Du skulle inn og sone fem år for en eller annen svindel,
og jeg var på vei ut etter to år inne.
Det var flotte tider.
Nok mimring.
Møt meg på kafeen rundt hjørnet på 59th Street
rett etter at jeg er ferdig på jobb.
Vi må snakke sammen.
Du skal gi meg en andel av svindelen du holder på med, Charlie.
Jeg vet ikke hva det er, men det at du bor her, betyr at det er stort.
Ja. Ikke la meg vente,
partner.
Pokker.
Du er gal som angriper meg!
Du er død, hører du? Du er...
Kveldens hovedsak er en ettersøkt forbryters bisarre død ved Columbus Circle.
Vi har med oss Diane Weiss, som er på stedet.
Diane, mannen ble tydeligvis kvalt før han ble truffet av en buss?
Ja, Ginger. Politiet bekrefter at offeret kan ha vært på flukt fra en angriper.
Men offeret, Joseph Klandermann,
hvis egentlige navn er Nathaniel Muskit, var en ettersøkt forbryter.
- Charlie? - Muskit forsvant for nesten 12 år siden,
- og har vært på frifot siden den gang. - Charlie?
Han ble domfelt i 1998 for å ha drevet en Ponzi-svindel som snøt investorer...
Drepte du Klandermann? Charlie?
Vi dreper ikke folk, Charlie!
- Lillian. - Nei, Charlie.
Dette er det store.
Det er dette vi har ventet på, Charlie!
Han kunne anmeldt oss. Jeg tok en avgjørelse om å beskytte oss.
Du tok en idiotisk avgjørelse, Charlie.
Jeg vil ikke leve på flukt fra politiet!
Du trenger ikke være redd. Greit?
Alt ordner seg.
Det går bra.
Hva står det?
- Han vil treffe oss. - Ja.
Klandermann er død, Ray. Han er død.
Jeg vet det, jeg fikk det med meg. Går det bra?
Jeg vet ikke.
Hva skal jeg gjøre?
De skaffer en ny portvakt.
Du vet at jeg ikke kan stole på en ny portvakt, Ray.
Jeg kan ikke stole på en ny portvakt. Klandermann har vært her så lenge.
Hvordan skal jeg kunne stole på en ny portvakt, Ray?
Jeg må treffe deg, Ray.
Ikke akkurat nå. Jeg lover å komme innom senere.
Vær så snill? Jeg må virkelig treffe deg.
Vi ses senere i kveld. Bare slapp av.
Ta et dypt pust. For meg.
Ha det.
Dette har kommet helt ut av kontroll.
- Jeg forstår det. - Nei, det tror jeg ikke du gjør.
Det er overalt på TV.
Mrs. Lonnigan var én ting. Det måtte gjøres.
- Det måtte Klandermann også. - Charlie?
Men det ble gjort en tabbe med mrs. Lonnigan.
- Hva snakker du om? - Hva snakker ham om?
Når skulle du fortelle dette, Charlie?
Dette er feil tid og sted for dette.
- Hva mener du med "tabbe"? - Det ble tydeligvis begått en alvorlig feil.
Vi ville snakke med deg om mrs. Hilary Lonnigan.
Politiet var her på drapsetterforskning,
de etterforsket ikke at en 82 år gammel dame skled og falt.
- Jeg gjør ikke tabber. - Du gjør tydeligvis det.
Ellers ville de ikke drevet en mordetterforskning, Charles.
Herregud.
Takket være meg, har mrs. Lonnigan levd et langt og godt liv,
tre år lengre enn jeg forventet,
og man kan bare vente en viss tid.
Men nå er tiden over.
Vi må diskutere en tilbaketrekkingsplan.
Nei, det finnes ingen tilbaketrekkingsplan.
Vi er én e-post unna en formue.
Hvor lang tid tror du det tar for dem å finne ut
at det er jeg som eier leiligheten? At jeg har betalt for den?
Det er mine penger!
Straks de finner ut av det, er det enkelt
å finne ut hvem Abigail er.
Og hva vi holder på med.
Vi må diskutere en tilbaketrekkingsplan.
Han har kanskje rett, Lillian.
Det er bare så synd.
Om dere unnskylder meg, skal jeg gå og vanne plantene mine,
dra til Abigail, ta ut søppelet hennes, plukke opp skittentøyet hennes
og gi henne fotmassasje for å roe henne ned,
takket være deg.
Jeg er visst dømt til å ta vare på denne kvinnen hele livet.
Hva skal vi gjøre?
La meg prøve å snakke med ham.
Lillian.
Gå inn i huset og få det til å se ut som om det er blitt ranet.
Greit?
- Tok du alt fra liket? - Ja.
Fikk du med deg telefonen?
Var den ikke i huset?
Nei.
All informasjonen vår er der.
Jeg vet det.
Skal vi trekke oss?
Nei.
Nei. Vi trekker oss ikke.
Vi er for nær.
Hvor langt kommer vi uten penger?
Vi visste at hvis ting gikk galt, ville vi ha en reserveplan, og det har vi.
Greit?
Vi må tvinge henne til å handle.
Greit?
Vi må gjøre det nå.
Det går bra.
Vær så snill! Jeg trenger deg! Åpne! Skynd deg!
Vær så snill! Åpne! Slipp meg inn! Åpne døra og slipp meg inn!
Han dreper meg, Abigail! Vær så snill!
Vær så snill, Abigail! Åpne døra!
Vær så snill, Abigail!
Åpne døra!
Herregud! Slapp av, Charlie!
- Skal du liksom forlate meg? - Nei, jeg sverger!
- Skal du forlate meg? - Jeg skal ikke forlate deg!
Unnskyld! Unnskyld! Ok?
Nei, nei. Ikke...
Drittkjerring! Kom tilbake!
Gi meg våpenet!
Våpenet! Gi meg våpenet!
Jeg skyter deg, Charlie!
- Skal du skyte meg? - Jeg skyter deg, Charlie!
Gjør det!
Charlie.
Stopp! Herregud! Nei! Hva er det du gjør?
Stopp! Herregud! Nei!
Nei! Kom deg bort.
Herregud! Hva er det du gjør?
Hva er det du gjør? Charlie!
Charlie, nei!
Våkne, Charlie! Våkne.
Herregud!
Våkne, Charlie!
Du drepte ham, Abigail! Hva har du gjort?
Nei! Det var ikke meg. Det var deg.
- Du skjøt ham! - Nei! Elskede. Å, Charlie.
- Jeg må ringe noen. - Ikke forlat meg, Charlie.
Nei, du kan ikke ringe noen, Abigail! Er du gal?
Ingen må få vite om dette. Nei, Abigail!
Vi har nettopp drept Charlie.
Vi må dra. Vi må bort herfra.
Nei, jeg kan ikke dra noe sted!
Vi er én e-post unna en formue.
Jeg er helt alene, og jeg vet ikke hva jeg skal gjøre nå, og jeg må dra.
Vær så snill, Abigail. Hjelp meg.
Vi må skrape sammen de pengene vi kan få tak i sammen,
og jeg må bort herfra. Ok?
Jeg har penger.
Jeg har ikke kontanter.
Vi kan overføre
penger fra kontoen min.
Og straks vi har passordet, er alt i boks.
Jeg vil snakke med Ray.
Nei, du kan ikke snakke med Ray. Du kan ikke snakke med noen.
Jeg stoler på ham.
Se på meg.
Vi kan bare stole på hverandre nå.
Greit?
Greit.
Er det sant? Spøker du?
Er du helt sikker?
Samme fyr?
Hva fant du ut?
Jeg tror ikke det er en "M" du kom med.
- Hva mener du? - Jeg tror det er en "W".
Og hvis det er det, kan det godt være våpenet til Waters-familien.
- Kjenner du til Waters-familien? - Ja, selvfølgelig.
Dette er utrolig spennende.
Kunne du muligens fortalt meg nøyaktig hvor du så dette?
Beklager, det kan jeg ikke.
Jeg fant nettopp ut at mrs. Lonnigans leilighet ble betalt av et selskap.
Hun var tydeligvis barnepike for en rik familie.
Gjett hvem som driver selskapet?
- Hvem da? - Dr. Raymond Fontaine.
Er det sant? La oss besøke vår kjære lege. Takk, Howie.
Bare hyggelig, Frank.
Passord til privat bankkonto HULAHOOP14
Bislaget er nymalt.
Ser du noe?
Nei.
Dr. Fontaine?
Hallo?
Det er fra politiet.
Jeg går denne veien.
Frank.
Sjekk dette.
Ray.
Det er ikke min.
Jeg går ut.
Gå og ta deg en dusj, og når du er ferdig,
er jeg tilbake.
Greit.
Og så tar vi oss av...
Ikke gå noe sted.
Hvor skulle jeg gått?
Miss Clayton, dette er etterforsker Giardello.
Ja?
Dette er ikke akkurat gode nyheter.
Partneren min og jeg sporet opp dr. Fontaine,
og jeg må dessverre fortelle deg at
han ble funnet død. Han er blitt myrdet.
Hvis du er den jeg tror du er, tror jeg du befinner deg midt i noe farlig.
- Beklager, miss Clayton. - Hva skal jeg gjøre?
Vi er på vei. Vi kommer innen en time.
Ikke gå ut, og ikke åpne døra. Greit?
Takk.
Da drar vi.
LØSPATRON.38
Jeg vet bare at jeg ikke vil bli involvert.
Kanskje du burde invitere henne på middag.
Jeg vil ta deg med ut.
Hun minnet meg faktisk om...
Det vet du jo, du var der. Og...
Jeg var...
Jeg var bare et barn den gangen.
Nei, du kan ikke snakke med Ray.
Du må stole på meg.
Unnskyld.
Jeg vil gjerne snakke med noen om å avslutte en konto.
Det blir mr. Ross, banksjefen.
Han sitter der borte.
Takk.
Giardello.
Dette er Abigail Clayton.
- Vi er på vei. Er alt i orden? - På vei?
Ja, siden sist vi snakket sammen.
Sist vi snakket sammen? To uker siden?
For mindre enn en halv time siden.
Du tar nok feil. Jeg sto i dusjen. Jeg har ikke snakket med noen.
- Var det ikke deg jeg snakket med? - Nei. Å, herregud.
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Jeg vil gjerne avslutte en konto.
Greit.
Du kan få denne tilbake.
Greit.
Stenging av konto.
Kan jeg få passordet til kontoen, er du snill?
Hulahoop14.
Server opptatt Feilkode 409
Sånn.
Greit, miss Clayton.
Alt ser ut til å være i orden.
Strålende.
Før vi avslutter, må jeg stille deg noen spørsmål.
Unnskyld. Det tar bare noen få minutter.
Justine Waters har bestemt seg for å komme ut av skjul.
Tom for blekk.
En av de dagene.
Hun vil være i Waters Bank, 59th og Broadway.
Greit.
Var du på noe tidspunkt misfornøyd med våre tjenester?
Nei.
Godt å høre.
Hun bruker navnet Abigail Clayton, og...
Hva er grunnen til å at du tar ut pengene?
Hun har på seg svart kjole.
Jeg skal ut av landet.
Strålende! Skal du til Europa? Jeg var nettopp i Paris med forloveden.
Vi bodde på... Å, hva het det hotellet?
Det var kjempeflott. De hadde butlere og...
Hva var nå navnet på det hotellet?
Unnskyld meg.
Står til, gutter?
Ser ut som om det blir en travel dag, ja?
Pass på å få i dere nok vann.
Bare stopp for rødt lys og korte skjørt, ikke sant?
Greit.
Går det bra?
Ja da, jeg...
Jeg må bare skynde meg. Jeg må rekke et fly.
Utsetter alt til siste liten, ja? En kvinne etter mitt hjerte.
Faren min sier: "Hvis du ikke gjorde det i siste liten,"
"gjorde du det ikke riktig."
- Morsomt. - Ja. Han er morsom.
Er det noe vi kan gjøre for å forbedre oss?
- Nei. Dere har vært kjempeflotte. - Takk skal du ha.
Greit. Så...
Har du flere spørsmål før vi gjør opp kontoen din?
Ja. Kan du gi meg saldoen?
Ikke noe problem.
Sju tjue.
720 millioner?
Ja.
Vil du ha alt i éndollarsedler?
Skal du kjøpe Frankrike?
Herregud.
- 720 millioner. - Herregud.
Du er morsom. Nei, 7 dollar og 20 cent.
Vil du ha en sjekk?
7 dollar og 20 cent. Er det...
Stemmer ikke det?
Jeg hadde 7 dollar og 20 cent.
Går det bra, miss Clayton?
- Hva gjør du her? - Jeg dro.
Jeg kunne ikke bli der lenger.
Det sørget du for.
Kan vi gå et sted og snakke sammen?
Jeg tror ikke det er tid til det, Abigail.
Jeg har ringt litt rundt.
- Ringt? - Ja.
Jeg har ringt en hel haug med folk.
Du har skjult deg lenge.
Dette er den store festen din, Abigail.
Hvorfor kaller du meg Abigail?
Det var det du sa til den mannen. Gjorde du ikke det?
Det var det du ville.
Stjele livet mitt, se ut som meg,
stjele pengene mine.
Eller kanskje det er Justine.
Unnskyld.
Jeg har så mye å fortelle deg.
Jeg har ikke så mye tid, så jeg håper det ikke er en lang historie.
Vær så snill.
Det må finnes en annen måte.
Du må dra.
Gå.
Det ligger et lik i leiligheten din.
Svart kjole, svart kjole.
Unnskyld meg! Er du Justine Waters?
Gå vekk! Nei!
Hvor skal du hen?
Kennedy-flyplassen.
Hva er det der for noe?
De har nettopp funnet den jenta,
- Justine Waters. - Jøss.
Ingen kofferter?
Ingen bagasje.
Hvor skal du?
Et trygt og varmt sted.
Trygt og varmt. Dit har jeg også alltid villet dra, ma'am.
Nei, ikke "ma'am".
Du kan...
Du kan kalle meg Lillian.
Tekst: Retailrippet og synket av: ~ R u B r i c K ~ www.NorSub.com ~ Norske Undertekster!